NOMS: Fenal,
Fenàs, Fenàs ciliat, Mèlica ciliada. Castellà:
Espiguillas de seda. Italià: Melica
barbeta. Francès: Mélique ciliée. Anglès: Silky spike melic. Ciliate Melick. Alemany: Gewimpertes Perlgras. Wimper-Perlgras. Neerlandès: Wimperparelgras.
![]() |
Inflorescències allargades i denses |
SINÒNIMS: Arundo
ciliata (L.) Clairv.; Beckeria ciliata (L.) Bernh. ex
B.D. Jacks.; Claudia ciliata (L.)
Opiz; Dalucum ciliatum (L.)
Bubani
DISTRIBUCIÓ: Mediterrània occidental
HÀBITAT: Brachypodion phoenicoidis. Viu a les
vores dels camins i llocs ruderalitzats, secs i pedregosos. Fins els 1250
metres d’altitud.
![]() |
Gramínia cespitosa de tiges primes |
FORMA VITAL: Hemicriptòfit: Del grec antic “hémi” mig, “cryptos”
amagat, i “phuton” planta ; en la classificació de
les Formes vitals de Raunkjaer són aquelles
plantes vivaces que han optat per una estratègia ecològica de mantenir els seus
meristemes arran de terra en l'estació desfavorable, de manera que aquest tipus
de plantes renoven la part aèria cada any. En l'estació desfavorable, les parts
vives de la planta mig s’amaguen (les parts subterrànies i borrons arran del
sòl), mentre que les seues parts aèries es dessequen i desapareixen.
DESCRIPCIÓ: Herba
gramínia cespitosa que pot assolir el metre d’alçada, amb tiges primes
generalment simples.
![]() |
Fulles estretes amb lígula oblonga i lacerada |
Fulles estretes
planes o convolutes atenuades a l’àpex, de tacte aspre, amb beina glabra i pèls
al marge. Lígula oblonga i normalment lacerada (dividida irregularment)
![]() |
Lemma amb pèls sedosos |
Flors en
inflorescències allargades i denses, de color groguenc, erectes, amb llarg
peduncle, amb llargs pèls sedosos a les espiguetes que estan comprimides
lateralment, amb una sola flor hermafrodita. Glumes iguals. La lemma de la flor
fèrtil té llargs pèls sedosos i blancs. Androceu amb tres estams d’anteres
sagitades disposades en X que vibren al vent. Gineceu d’ovari súper amb tres
estigmes plomosos. Floreix d’abril a juliol.
![]() |
Fruit en cariopsi de color bru |
Fruit en cariopsi
bruna i glabra amb una sola llavor rica en midó.
CURIOSITATS
BOTÀNIQUES: És una planta molt variable i amb diverses subespècies
reconegudes, de les quals en trobem dos als Països Catalans: la subsp. magnolii presenta
la panícula més gran (de 12 a 25 cm), pàl·lida, molt ramificada i no unilateral. Té
les espiguetes també més grans (de 6 a 9 mm) i les tiges amb un sol
entrenús sota la inflorescència. Aquesta subespècie és pròpia de
prats secs; i la subsp. ciliata que presenta
la panícula més petita (de 8 a 15 mm), generalment brunenca i més o
menys unilateral. Té les espiguetes més petites (de 5 a 7 mm) i
les tiges fasciculades, ambdós o tres entrenusos sota
la inflorescència. Aquesta subespècie es troba als murs i als
pedruscalls.
USOS I PROPIETATS:
S’empra con ornamental en jardins de baix manteniment
ETIMOLOGIA I
CURIOSITATS: El nom del gènere Melica
ve del llatí "milium" mill, de la derivació medieval "melica,
milica" en referència a la forma del cariopsi, o pot derivar del grec "meli,
melitos" mel, pel sabor dolç de la tija. L’epítet específic ciliata ve del llatí “cilium”
pestanya, és a dir, amb pestanyes.
Melica ciliata va ser descrita per Carles
Linné i publicada en Species Plantarum 1: 66. 1753.
Família Gramineae (Poaceae)
Cap comentari:
Publica un comentari a l'entrada